PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
9. DÍL
Jsi připravená?
Chceš mi něco říct?
Jo, chci.
Tak jo, promluvme si.
Ahoj, Jong-ču. Co se teď děje?
Jsou pryč.
Kam šli?
Netuším.
Gi-seok odjel autem první
a Či-ho jel hnedka za ním.
Co když se perou na prázdném parkovišti?
Kde jsi teď?
Jdi domů s Čong-in.
Ale nejdřív půjdu s tebou.
Jsem v pohodě. Jdi domů a postarej se o Čong-in.
Počkej tu. Dojdu pro auto.
To je dobrý. Bydlím blízko,
takže vás odvezu a pojedu domů.
Ale proč?
Běž se na sebe podívat.
Prostě si zavoláme taxi.
Bude to lepší?
Ano, ale musíš...
Já vím. Zavolám ti, ať to dopadne jakkoli.
Neboj se.
Vždycky tu pro tebe jsme, jasný?
Ano. Čong-in,
poslouchej své srdce. Všechno bude dobré.
Ano?
Na to se nedá dívat.
Bože, ty hnedka žárlíš. Pojď sem.
No vidíš.
Hele, měl bys zkusit zavolat její sestře.
Čae-in?
Vždyť už s ní nejsem.
Záleží na tom teď?
Tvůj kamarád svádí bitvu.
Proč jsi nešel s ním, když se tak bojíš?
Nepůjdeme tam teď?
Co když zmlátí Či-ha do kuličky?
To ne. Copak je Gi-seok takovej násilník?
Pořád tyhle sračky opakuješ.
Říkal jsem ti, že to není o povaze.
Ty bys byl slušný ke kreténovi, co ti ukradl holku?
Ale objektivně řečeno,
kdyby měli solidní vztah, nic by je nerozdělilo.
Nebylo by trapné to jen házet na Či-ha?
Máš pravdu, ale...
Bylo by divné, kdyby to nechal jen tak být.
Či-ho se asi nenechá, že?
Vím, že měl na škole dobré známky, ale uměl se i prát?
- Počkej, myslíš... - Vydrž.
Ještě není pozdě.
Pokud to nemusím slyšet, neříkej mi to.
Měl bych ti to říct.
Přišla si něco koupit do lékárny.
A pak jsme se náhodou potkali, protože její kámoška bydlí tam, co já.
A samozřejmě jsem se dozvěděl, že někoho má,
ale nemohl jsem toho nechat.
Proto jsem řekl ne, když mi nabídla přátelství.
Na co jsi myslel?
Myslels, že náš vztah je jen fraška?
Kdybych si to myslel byť jen jednou,
nechal bych se chytit.
Já věděl, že se něco děje.
Nikdy bys to nezjistil.
Tak co?
Proč jsi to prozradil?
Protože jsi na mě koukal svrchu.
Chtěl jsem ti ukázat, že tvůj postoj a to, jak se ke mně chováš, je špatné.
Říkals, žes to neplánoval,
ale je to stejné, jako bys někoho zabil a říkal, že to byla náhoda.
Hele, to je...
- Je to špatná analogie. - Přemýšlel jsem,
že Čong-in by s takovým neměla chodit.
Proto jsem to ukázal.
Čong-in.
Koupila jsem ti nějaké léky.
Jsi v pohodě?
Ano.
- Zvracelas? - Ne.
Vypadá to vážně. Nechceš do nemocnice?
Dám si ty léky a bude mi dobře.
- Donesu ti vodu. - Díky.
Na.
Jak jsi řekla, je ze mě troska.
Byla bys divná, kdybys byla v pohodě.
Doufám, že ti nepřijde, že jsi spáchala velký hřích.
Být sobecká je dobré.
Udělalas to, abys chránila své city.
Takže budeš mít Čong-in pořád rád.
Že ano?
Dobře, jak chceš.
Tohle není o výhře.
Ničíš život jedné holce
a já se tomu snažím zabránit.
Chápeš to?
Ne, ale mám strach.
Protože vím, který z nás jí způsobí víc problémů.
Říkáš, že to jsem já?
Já to určitě nebudu.
Podívej.
Měl bys toho nechat,
varuju tě.
Kdybych si tě nevážil,
nenechal bych tě mě takhle ponižovat.
- Tak tys mě šetřil? - Jo, držel jsem se zpátky.
Co kdyby ne?
Co pak?
Praštil bys mě?
To by nestačilo.
Dostal bych tě do kolen.
Abych pravdu řekl,
nejsem tu jen, abych mluvil o Čong-in.
Možná to je spíš o mně.
To je fakt.
Mám syna.
A vím, že mě za to lidi odsuzují.
Ale měl bys vědět,
že můj syn mi dodává sílu se nebát ničeho na světě.
Tak se opovaž mě zase zesměšnit.
Jestli to uděláš, nebudu se držet zpátky.
Ještě něco?
GI-SEOK
Nastup si.
Promluvme si uvnitř.
Setkal jsem se s Či-hem.
Já vím.
Chci ti vysvětlit, co se stalo.
To není třeba.
Mezi námi se nic nezmění.
To jsem chtěl říct.
Každý dělá chyby.
Tolik jsi mi strpěla a přehlížela moje chyby,
že teď je řada na mně.
Zapomenu na to a ty bys měla taky.
Nebyla to chyba.
Opravdu k Či-hovi něco cítím.
Gi-seoku.
Řekl jsem, nic se nezmění.
Zapomenu na to a ty taky.
Promiň, jestli to je kruté,
- ale něco k němu cítím. - Ne, to je lítost.
Je to soucit.
Jasné?
Ze všech lidí Ju Či-ho?
Tohle je špatně.
Neměla bys to dělat.
Není to o něm, stejně se jsem se chtěla rozejít.
Přesně tak.
Kdyby se to nestalo, asi bych s rozchodem souhlasil.
Asi by mě unavilo pořád mluvit o tom, jak to zkusíme znova,
a řekl bych, ať to vzdáme.
Ale ze všech lidí
Ju Či-ho?
To nemůžu dovolit.
Skáčeš do jámy lvové, to ti nemůžu dovolit.
Nedovolím to.
Teď, když to vím,
se s tebou nemůžu rozejít.
Já už s tebou skončila.
Jestli ti na mně záleží,
neignoruj, když říkám, že je konec.
Kašleš na moje pocity, protože to nechceš přijmout.
Pořád říkáš, že se nemůžeme rozejít a že jsme spolu.
- Nejsi nesoudný? - Poslouchej!
Snažím se, jasné?
Snažím se zachránit náš vztah.
Proč teď?
Řekl jsi, že jsi zlenivěl.
Nemyslel jsi, že se rozejdeme.
Něco ti povím.
To proto, že na mě shlížíš shora.
„I když se dneska naštve,
promine mi to, když ji zítra přemluvím.“
I když jsem to věděla, nechávala jsem to být
a věřila, že to je láska,
a připadám si kvůli tomu jako blázen.
Proto tě z toho neviním.
Oba za tyhle potíže...
můžeme nastejno.
Oba jsme byli arogantní.
Takže tvoje řešení je Či-ho?
To je moje věc. Nic ti do toho není.
Je to lítost, ne láska!
Hele, Čong-in.
Vzpamatuj se, ano?
Vrať se do reality, prosím!
Dlužím ti omluvu
jen za jedno.
Že jsem předstírala lásku, i když už tu nebyla.
Za to se ti omlouvám.
Prostě jdi domů.
Jdi domů
a vyspi se z toho.
Udělám to samé.
Nic se nám nestane, dobře?
Už tu není žádné „my“.
- Ahoj, Čong-in. - Říkals, že mi zavoláš.
Řekl jsem si, že zavoláš, až budeš moct mluvit.
Víš, že za mnou byl Gi-seok?
Napadlo mě, že za tebou půjde.
Co piješ?
Kávu.
Hraješ to na mě? Nebo vážně?
Zníš tak v klidu a v pohodě.
Opravdu mi na tom záleží,
ale rozčilovat se ničemu nepomůže.
A je potřeba víc, abych ztratil nervy.
Jsi opravdu dospělý.
Zažil už jsem horší věci, ne?
Byl jsi tehdy o tolik mladší.
Jak jsi něco takového přežil?
Trvalo mi to dlouho.
Všechno v pořádku?
Ano, byla jsem připravená.
A co ty?
Zranil ti city, když jste spolu mluvili?
Ne.
Ale Gi-seok byl opravdu rozrušený.
Vzhledem k tomu
myslím...
že potřebujeme víc času.
Jak to myslíš?
Protože jste spolu
byli tak dlouho, asi budeš potřebovat víc času než to ukončíš.
Rozchod je jako jizva, nezáleží, čí to je vina,
a bude to bolet.
Jak můžeš být tak chápavý?
Tu bolest jsem už zažil.
Víš, co jsem ti říkal?
Vezmi si času, kolik chceš. Nikam ti neuteču.
ŽENSKÁ NEMOCNICE, INFORMACE
Neříkám, že tu kliniku nekoupím, jo?
Něco do toho přišlo, tak to jen musím trochu odložit.
Co je za problém, doktore Sine?
Jasně, jaká je ta nabídka?
Nesnažíte se...
Zavolám vám zpátky. Když to takhle půjde dál, rozmyslím se.
Děkuji.
Co takhle drink?
To je dobré. Díky.
Myslel jsem,
že máš dobrou náladu, když ses chtěla sejít.
Pořád chceš rozšířit kliniku?
Jo, jde to dobře.
Vzal sis přes Gi-seoka půjčku?
Jo, to je taky na dobré cestě.
Nedělej to.
Pak se do toho zamotá Čong-in.
Nechci, aby byla součástí našeho problému.
Kdyby to byly jeho peníze, tak ano.
Ale procházím celým procesem, aby mi pomohl tu půjčku dostat.
Je to nelegální?
To je za ten byt. Dám ti svůj díl.
Mám něco pod 100 milionů wonů.
- Vezmi si to všechno. - Vážně?
Nic víc nebudu chtít.
Jen podepiš ten rozvod.
Na všechno zapomenu
a nebudu od tebe nic čekat,
tak to jen podepiš.
Musíš tohle dělat?
Nemůžeme to zkusit znova?
Víš, že nemůžeme.
- Zašli jsme moc daleko. - Ne, zvládneme to.
Udělám tě šťastnou. Nebudeš čekat dlouho.
Seo-in, víš...
Udělám z tebe nejšťastnější ženu na světě.
Udělej to pro mě.
Nechci tě už nesnášet.
Prosím, podepiš to.
Nemůžu uvěřit, že v tvé budově bydlí její kámoška.
Vždycky máš s holkami takové štěstí.
Měl bys mi to říkat?
Je to dobré i syrové.
Tobě ta hodina neodpadla, že ne?
Popravdě, nemůžu se poslední dobou učit.
Tak proč jsi nešel za Čae-in? Kvůli ní jsi takový.
Hele.
Ať už máš holku nebo ne by nemělo mít na tvé studium vliv.
Nejsem tak chytrý jako ty.
Nevymlouvej se.
Rušila tě od učení?
Ne, vůbec. Byla ke mně milá.
Zvala mě na jídlo, a dokonce mi donesla vitamíny.
- Vitamíny? - Ano.
Ty samé, co mi občas dáváš.
Koupila je?
Nevím. Říkala, že se válely u ní doma, ale kdo ví?
Stejně, byla ke mně milá.
Takže skončily u tebe.
- Co? - Nic. Ber je každý den.
Už nejsem tak mladý.
A jsme spolu dlouho, víš jak.
A ona s tím souhlasila?
Vychrlil jsem to na ni, takže byla překvapená.
Ale brzy řekne ano.
Časy se mění.
Nemůžeš ji nutit, aby si tě vzala.
Nevím, co ti Čong-in řekla,
ale znám ji líp, než kdokoli jiný.
Má na všechno svůj názor,
takže potřebuje čas na rozmyšlenou.
Jak souhlasí, bude to dobré.
- Bude to dobré? - Jistě.
Takže nebudou žádné problémy?
Jaké problémy by tu byly?
Milujeme se.
A o všechno se postarám, tak mě jen nech si ji vzít.
Nepožádal jsi ji kvůli mně?
Ne, nesnažím se vinit tebe.
Říkám ti, že už jsem se opravdu rozhodl,
tak věř mému rozhodnutí.
Nezklamu tě.
Měl byste občas chodit na schůzky a varovat je.
Děti jsou dnes velmi všímavé a umíněné.
Všechno se tak změnilo.
Ano, jistě.
Už když vidím svoje děti, dochází mi, jak moc se to změnilo.
To se vsadím.
Vaše dcera je opravdu číslo.
Vlastně jsem se chtěl zeptat, co si o ní myslíte,
ale nebyl jsem si jistý, jak začít.
Byl jsem zvědavý.
Asi vám nic neřekla.
Jen řekla, že to šlo hladce,
tak jsem předpokládal, že jste ji rád poznal.
To je slabé slovo. Zanechala na mně silný dojem.
Božínku, omlouvám se. Urazila vás nějak?
Myslím, že se ke Gi-seokovi nehodí.
Je pro něj až moc dobrá.
Je to bystrá mladá dáma.
A já bych vás chtěl o něco požádat.
Dejte jim trochu času.
Myslím, že to mezi sebou vyřeší.
A na čase nezáleží.
Záleží na tom, jestli dosáhneme kýženého cíle.
Podle mě. Pletu se?
Ne, jistě, že ne. Máte naprostou pravdu.
- Mami. - Ahoj.
Ahoj, nevolal ti náhodou táta?
Ne. Proč se ptáš?
Chce, abys tento víkend přišla, i pokud něco máš.
Zněl ale tak čiperně.
Chvíli se zlobil, že ses sešla s panem Kwonem sama.
Zajímalo by mě, o co jde.
Mě taky.
Mezi tebou a Gi-seokem je vše v pořádku?
Vím, že vám to skřípalo.
No, jsme v pohodě.
Proč?
Jen tak.
Napadlo mě, jestli jste nesetkali
a nemluvili spolu, podle toho, co táta říkal.
To bych o tom věděla.
Takže jste se usmířili?
Ne.
- Mami. - Ano?
Možná, že tě zklamu.
O čem to mluvíš?
Jen tě varuju.
Chovej se podle svého svědomí a nikdy mě nezklameš.
- Opravdu? - Božínku.
Vypadá to, že jsi odhodlaná mít nějaké velké trable.
Víš, nic od vás, děvčata, nečekám.
Jen nevzdávejte život. To mi stačí.
Půjdu.
LÉKÁRNA WOORI
Vypadáš překvapeně.
Řeklas, že počkáš v kavárně.
- Proč jsi tady? - Aby nás každý viděl spolu.
No... vyběhl jsi tak rychle,
že jsem se bála, že se něco stalo tvé rodině.
Co? Co by se mohlo stát?
- Tohle je... - Ahoj.
Jsem Wang Hye-čong.
Ahoj, já jsem I Čong-in.
Už jsme se potkaly.
Párkrát jsem tu v lékárně byla.
Měla jsi říct ahoj.
Tolik bych ti o tomhle klukovi řekla.
Měla bys to zabalit a jít domů.
- Zatím ahoj. - Ano, hezký večer.
- Vrať se dovnitř. - Ahoj.
Tohle bylo fakt nečekané.
Co to do tebe vjelo?
Jarní vánek.
Cestou jsem na tebe myslela.
Jsem unavená, ale nechtěla jsem rovnou domů.
Ale na párty se mi taky nechce.
Nemíváš taky takové dny?
Zavolala jsi mě jen tak?
- Protože mi je s tebou fajn. - Jasně.
Opravdu.
Je mi s tebou tak fajn,
jako na dokonalém polštáři.
Určitě máš starosti.
Nemůžu chtít,
abys mi slepě věřila.
Ale i tak,
když budeš šťastná nebo smutná,
přijď tak, jako dnes.
Chodíš taky na návštěvy?
To je na tobě.
Zlé kousky se učíš rychle.
Chci tě vidět každý den.
Ani nevíš, jak moc chci
poslouchat hlas svého srdce.
Ale?
Co když budu moc tlačit a přijdu o tebe?
Dvakrát se nevrátíš.
Co když se zklameš ty?
Nevíš o mně všechno.
- Měl bych ještě něco vědět? - Jistě.
Co třeba?
Vlastně,
mám problémy.
Proč?
No tak. Řekni mi to.
Já...
Miluju tě, Či-ho.
Či-ho.
Co?
Ty pláčeš?
Ty pláčeš.
Ju Či-ho pláče.
- Nene. - Ale jo.
Jen mi něco spadlo do oka.
No jasně.
Pláčeš.
Ahoj zítra.
Za takové přesčasy si zasloužíme drink.
No jasně. Půjdeme?
Jasně. Zvu tě.
Tak jo.
Hyeon-su, jdeme na večeři.
Já vlastně...
Máš nějaké jiné plány?
Tak nějak.
Bez tebe to nebude taková sranda.
Pojď na chvíli.
- No tak. - No tak.
- Vydrž. Jen si zavolám. - Jasně.
- Hyeon-su. - Ano?
Vítej!
Vypadáš, že nejsi ve své kůži.
To není pravda...
Jsem v těžké pozici.
Proč?
Nic vážného.
Brzo se tomu určitě zasmějeme,
tak se uvolni, jo?
Jasně.
Mezi námi to nic nemění.
To samé platí pro Či-ha.
Přátelé jsou důležití,
ale jestli pro tebe něco znamenám,
víš, jak mi ukázat respekt.
Na to jsi dost chytrý, ne?
Ano.
Respektujme se.
Jistě.
Jak to jde s tou relokací?
Je to na cestě a brzo už to bude.
To rád slyším.
Práce je důležitá, ale to je i rozšiřování rodiny.
Ano. Jistě.
Seo-in je navenek chladná, ale má něžnou duši.
To moc dobře vím. Není nic...
Otče, poslední dobou nám to skvěle klape.
O tom nepochybuji.
Jen kdyby se Čong-in taky chtěla tak vdávat.
Bude si žít jako prase v žitě.
Proč myslíš, že je tak tvrdohlavá?
Když se nad tím zamyslím, ještě neslyším svatební zvony.
Netuším, co se děje.
Tímhle tempem se Čae-in vdá první.
I když jsem ji dlouho neviděl,
je pořád stejná.
Kdy jsi ji viděl?
Nevíš, že je v Koreji?
Už to chvíli bude.
Cože?
Když potvrzuju účast v knižním klubu,
přijdu si jak stíhačka.
Jo, to dobře znám.
No jasně. Tys nikoho nahánět nemusela.
Jasně, že jo. Dělala jsem různé věci.
Kdy?
Je pravda, co se říká?
Máš někoho nového?
No, já...
- Mami? - Ahoj.
- Dobrý den. - Dobrý.
- Vezmu ti to. - Jasně, díky.
Tvůj otec zjistil, že se Čae-in vrátila a je rozpálený doběla.
Jak to zjistil?
Netuším, ale začal řvát, ať ji hned přivedu domů.
Málem mi praskly bubínky.
Přivedu Čae-in s sebou. Stejně za vámi půjdu o víkendu.
Tvůj táta byl z tvé situace nadšený,
ale tohle to může zničit.
Rozešla jsem se s Gi-seokem.
Cože?
Božínku. Je mi jedno, jestli toho máš moc, ale musíme si promluvit.
Počkej, pojď za mnou dovnitř.
KNIHOVNA SEONGDONG
Prostě mi to řekni.
Měla jsem podezření,
když jsi říkala, že mě zklameš.
Proč?
To určitě není jediný důvod, proč jste se rozešli.
- Mám ráda jiného. - Cože?
Víc ti teď nemůžu říct.
Co to proboha povídáš?
Proto jste se rozešli?
Už jsem o tom přemýšlela,
než se objevil on.
Můžeš říct, že jsem ho podvedla.
Nebudu se vymlouvat.
To není moje věc.
Kdo je to?
Kdo je ten nový?
Nemůžu ti to ještě říct.
Mami,
udělám, co můžu, a povím ti to, až budu připravená.
Prosím věř mi a buď trpělivá.
Na. Tady jsou masky pro tvého otce.
Mohl jsem pro ně dojít sám.
Jenom ji naštveš.
Mí rodiče mi nadávají, že tě nechávám nás rozmazlovat.
Co jsem ti říkala?
Měl bys nás někdy vzít na večeři.
Na to se zeptej kdykoli.
Tak dobře. Řeknu jí to.
Doufala jsem, že si dám drink, když mě vezeš,
ale děti chtějí, abych byla brzo doma.
Někdy k tobě přijdu.
Dneska stejně jedu za mámou.
Ale není to, abys jí dal ty masky, že.
Trápí mě i jiné věci.
Protože od toho dne nevolala.
Kvůli Čong-in?
Tvoje máma ale není úplně mimo.
Já vím,
ale nemůžu jí vyhovět.
Řeklas, ať to udělám.
Je to, jako by otřásla tvým světem.
To jsem viděla hned napoprvé.
Dokázala zbořit tvoje zdi.
Jak daleko chceš zajít?
Jen chození?
Až do konce.
Bude to poslední žena v mém životě.
To bys nikdy neměl čekat.
Počkej a uvidíš, co se stane.
Co teď?
Nemáš dneska volno?
Jsi doma?
Co to má znamenat?
Pojďme na večeři.
Neměl jsem čas zavolat dřív.
Co děláš?
Promluvme si osobně.
O čem?
Nejdřív se sejděme.
Jsem na cestě k mámě.
Děje se něco?
Jdu o nás říct rodičům.
Jsem s Čae-in, tak to nepotrvá dlouho.
Vydrž.
Aha, řekneš mu o nás?
A co o Či-hovi?
Řekneš mu o něm taky?
Vyhrožuješ mi?
Klidně tomu říkej výhrůžky.
Nemůžu tě nechat zvolit špatnou cestu.
Do toho. Zkus mě zastavit.
Hele, ty...
Sakra!
Čong-in, můžu jít k mámě sama.
To je dobrý.
Bojím se, že tátovi všechno vyklopíš.
Tentokrát ne.
Jestli jo, mohl by tě zabít.
Budu se chovat slušně.
Slibuješ?
Není vhodný čas.
Dobře.
Buď zticha, i kdyby to táta přehnal.
Já vím.
Vždycky říkáš, že to zvládneš,
a že bych měl respektovat tvé hranice.
Ale dělala jsi z nás blázny.
Jak jsi vymyslela tak ďábelský plán?
Není to vina Čong-in. Prosila jsem ji, ať ti to neříká.
Řekl jsem, abys byla zticha!
To samé tvá schůzka s panem Kwonem.
Měla jsi sakra mlčet!
Nechceš se jen tak vdávat, co?
Měla bys být ráda, že je tak chápavý.
Co bychom dělali, kdyby se urazil?
To jsem neřekla.
Řekla jsem, že si nechci vzít Gi-seoka.
No, je pravda, že se nebude jen tak vdávat.
Tati.
Já vím.
Řekla jsem Gi-seokovi, že to chci skončit.
Nebylo to pro mě lehké rozhodnutí.
Nevidím s ním budoucnost.
Nebyla bych šťastná.
Když Gi-seok není dost dobrý, kdo bude?
Vždycky jsi mířila tak vysoko?
Neznám svou vlastní dceru?
Gi-seok je slušný muž.
Na papíře je pro mě až moc dobrý.
Ale uvědomila jsem si,
že takového muže nechci.
Takže o jakém chlapovi to mluvíš?
O někom, s vřelým srdcem.
Co to sakra řekla?
Chce někoho s vřelým srdcem.
Cože?
Neuvěřitelné.
Celý den v knížkách
a dopadlas takhle.
Chodíš s hlavou v oblacích.
Chce se ti brečet?
Nikdo se v takovém rozpoložení nevdává!
Zeptej se kolemjdoucích.
Nikdo by tě nepochopil.
Co kdyby ano?
Budeš souhlasit, když mě alespoň jeden člověk pochopí?
Čong-in.
Drahý, prosím. Myslím, že to chápou.
Řekl jsi už dost.
Počkat, ty snad...
Někoho mám ráda.
Pochybuju, že si kupuješ ovoce.
Dej si, i jestli máš dost.
Ty taky, lásko.
Jsem už dost najedený.
Víš, jak jsem mluvila o té slečně.
Její rodiče mají zelinářství.
Na to už je pozdě.
Ožením se.
Ano, jistě.
Proto se ti ji snažím dohodit.
S tou, o které jsem vám říkal.
Nebude to hned,
ale nezměním na ni názor.
Říkals, že se nikdy nevdá.
Řekla jsem ti, ať to vzdáš.
- Mrzí mě to. - Ty...
Ty to nechápeš, protože je to tvůj syn.
Ale není lehké vychovávat cizí dítě!
Eun-u tě uslyší.
Myslíte...
že to pro mě bylo lehké?
Proč...
Proč to nemůžete pochopit?
Či-ho.
Ty jsi vzhůru.
Pojďme zpátky do postele.
To je ono.
Proč ses probudil?
Ještě mám nějaké z minulé várky.
Jsou od slečny Wangové.
Oblečení je zaprášené, tak ho měň často.
Řekni jí, že jsem vděčný.
Musíš už jít?
Nech mě.
Doufám, že se na nás moc nezlobíš.
Máme z tebe samozřejmě radost.
Ale nemůžeme ji mít,
když dáme Eun-u na první místo.
Copak bych na něj nemyslel?
Opravdu jsem se snažil přestat, ale nešlo to,
proto to zašlo tak daleko.
Opravdu se cítím provinile.
Stále za mnou chodí,
ale...
já pořád jen váhám.
Co se narodil Eun-u,
slíbil jsem, že už se mnou nebudete mít potíže.
Byl jsem připraven žít svůj život po vašem.
Ale...
Nevzdám to s ní.
Vím, že to je těžká cesta,
ale půjdu jí.
Tak zoufalý jsem.
Celou dobu jsi byl jako jehla na tenkém ledě.
Vím, že za tím odhodláním
je nějaký důvod.
Uvědomuji si,
jak moc jsi to promyslel.
Jaká je?
Je první,
která mě vidí jako Ju Či-ha.
Děkuju.
Na co myslíš?
Přemýšlím, proč jsem tě nedržel za ruku už dřív.
Co myslíš,
že s námi bude?
Co bys chtěla, aby bylo?
Zařídím to.
Všechno?
Ano.
Líbí se mi, jací teď jsme.
Mně ne.
Obejmu tě a ty mě za to chytneš za ruku a políbíš?
Jsi vtipný.
To ti patří.
- Neuvěřitelný. - Co?
Že?
Jsi k popukání.
Co jsem udělal špatně?
Když jsme spolu chodili, dělal jsem všechno správně.
V čem je Či-ho lepší, než já?
Ve srovnání se mnou je nula.
Proč je Čong-in taková?
Něco se děje, že?
Neschválíš ho, když nebude na tvé úrovni?
Nemůžu své dceři dovolit špatnou volbu.
Věříš, že se to dá napravit?
Přijde ti to nemožné?
Co když to je svobodný otec?
Ten, co se s ním vídá, má syna.
Zbláznila se. Nemůžu ji nechat být.
Potkal jsem se s otcem. Bojí se o tebe.
O tvou svatbu, samozřejmě.
Asi bych s ním měl brzo promluvit.
Půjde za mámou i tátou?
Nečekal jsem, že by se Gi-seok tak snížil.
Neměla bys to nechat být. Řekni mu, ať toho nechá.
Měla bych to předtím mámě i tátovi říct.